Tkáně
–	soubor buněk stejného původu, tvaru a funkce
–	vytvářejí orgány → orgánové soustavy → organismus

1.	epitely – výstelky 
2.	pojiva (kostní, vazivová, chrupavčitá tkáň)
3.	svalová tkáň (hladká, příčně pruhovaná, srdeční tkáň)
4.	nervová tkáň (nervové a glyové buňky)
5.	tělní tekutina (krev)
1. Epitely – výstelky
–	buňky jsou hustě u sebe, většinou bez mezibuněčných prostor
–	krycí funkce, povrchy
–	bezcévná tkáň
–	výživa: vrstva buněk je na bazální membráně → pod ní je prokrvené vazivo; výživa probíhá difúzí přes membránu z prokrveného vaziva
Podle tvaru a množství řad
–	JEDNOŘADÉ
–	plochý (dlaždicový) – vystýlá vnitřní povrchy cév a podbřišnicovou a podhrudniční dutinu
–	krychlový (kubický) – ve štítné žláze, na povrchu oční čočky, na povrchu vaječníku
–	válcový (cylindrický)
–	bez řasinek – žaludek, tlusté a tenké střevo
–	s řasinkami – děloha, vejcovody
–	víceřadý válcový – dýchací cesty (s řasinkami), mužská močová trubice; nestejně velké buňky, jádra srovnaná do řad
–	VÍCEŘADÉ 
–	dlaždicový – na bazální membráně jsou buňky které se pořád zmenšují; stará vrstva jde nahoru, ploští se a rohovatí; pokožka (zrohovatělý epitel), trávicí trubice od rtů až po žaludek (nezrohovatělý epitel)
–	cylindrický – močová trubice u žen, zčásti i u mužů
–	přechodný – roztažitelný, buňky nepravidelně uspořádané, ne tak pevná struktura; močový měchýř
–	trámčitý – trámečky → lalůčky → laloky; játra a některé endokrinní žlázy
–	retikulární (síťový) – síť; například brzlík (thymus) → dozrávají tu T-lymfocyty → vyplňují prostor sítě
Podle funkce
–	KRYCÍ
–	vícevrstevný, kryje tělo ve formě pokožky, může i vystílat dutiny
–	ŽLÁZOVÝ
–	účastní se vzniku žláz, žlázy produkují (vyměšují) různé látky:
–	odpadové – exkrety – exkretickými žlázami
–	potřebné – sekrety – sekretovými žlázami
–	má schopnost vchlipovat se a vytvářet různé tvary:
–	tubulózní (trubičkovité)
–	váčkovité (alveolární)
–	tuboalveolární
–	sekretická žláza
–	s vývodem (exokrinní) – slinné, žaludeční, střevní
–	bez vývodu (endokrinní) – sekrety jsou do krve – hormony
–	RESORPČNÍ
–	vstřebávání, např. tenké střevo
–	SMYSLOVÝ
–	čípky – specializovaný pro přenos vzruchu
–	tyčinky – v oku
–	čichový epitel
–	chuťový epitel
–	ZÁRODEČNÝ
–	u vaječníků, varlat; zajišťuje produkci rozmnožovacích buněk
2. Pojivová tkáň
–	tvořena základními pojivovými buňkami a mezibuněčnou základní hmotou
–	skládá se ze dvou složek:
–	vláknitá – kolagenní, elastická, retikulární
–	amorfní
–	základem všech druhů je mezenchym – embryonální pojivo
–	VAZIVO
–	tuhé s převahou kolagenních vláken (stříbřitě bílé) – šlachy, vazy, kloubní pouzdra
–	tenké (elastické) – nažloutlé, velmi pružné; meziobratlové ploténky
–	řídké (vnořené) – nejrozšířenější; obklopuje např. jícen (svaly, menší svalové snopce -> kolagenní / elastické)
–	síťovité (retikulární) – např. v kostní dřeni, ve slezině, v mízních uzlinách
–	tukové – tukové buňky nacházející se pod kůží, na plosce nohy, kolem ledvin
–	CHRUPAVČITÁ
–	párové opouzdřené buňky, zaoblené, není protkána cévami, výživa probíhá prolínáním z kosti a vaziva (kloubní pouzdro)
–	hyalinní – bílá, modrobílá – kolagenní vlákna; pokrývá povrch kloubů, konce žeber, dýchací cesty, -> nosní kost
–	elastická – nažloutlá; ušní boltce, hrtanová příklopka
–	vazivová – hodně kolagenních vláken, bílá, odolná vůči tlaku a tahu; meziobratlové ploténky – disky, nitrokloubní destičky – menisky, spona stydká
–	KOSTNÍ
–	tvoří ji kostní buňky – osteocyty
–	kosti
–	ploché – žebra, lopatka, pánev
–	krátké – obratle, zápěstní, záprstní kůstky
–	dlouhé
–	systémy lamel
–	1. Haversův systém lamel (podélné Haversovy kanálky a příčné Volkmanovy kanálky)
–	2. systém lamel plášťových – vnějších a vnitřních
–	3. systém lamel vmezeřených – mezi 1. a 2.
–	kostní tkáň houbovitá (spongióza, trámčina) – uvnitř krátkých, plochých a v hlavicích dlouhých kostí
–	 uspořádává se do trámců podle sil působících na kost (když se nehýbeme, trámce se přeskupí → nechodíme
–	ve spongióze je červená kostní dřeň → krvetvorba; červená kostní dřeň věkem mění barvu na žlutou (šedou) kostní dřeň
–	kostní tkáň hutná (kompaktní, kompakta) – tvoří:
–	těla dlouhých kostí (je zde tuková kostní dřeň), vytváří lamely
–	kryje povrchy hlavic dlouhých kostí a povrchy plochých a krátkých kostí
3. Svalová tkáň
–	specializace k pohybu
–	smršťuje se a zkracuje – díky myofibrilám v cytoplazmě
–	HLADKÁ
–	ve stěně dutých orgánů – jícen, žaludek, …
–	buňky: protáhlé vřetenovité s myofibrilami kolem jádra, navzájem spojeny řídkým vazivem
–	pomalé a déletrvající smrštění – kontrakce
–	činnost řízena vegetativními nervy
–	PŘÍČNĚ PRUHOVANÁ
–	základní funkční tkáň kosterních svalů
–	základní jednotka: svalové vlákno – mnohobuněčný útvar, hodně myofibrilů, potaženo sarkolemou
–	vlákna -> snopečky -> sval
–	prokrvená
–	cytoplasma (sarkoplasma)- obsahuje bílkovinný pigment myoglobin, hrudky glykogenu, kapénky tuků, …
–	řízena mozkomíšními nervy
–	menší schopnost regenerace než u hladkého svalstva
–	myofibryly – důležité pro činnost
–	světlé a tmavé úseky
–	SRDEČNÍ
–	neovladatelná vůlí
–	jedno- nebo dvoujaderné buňky
–	příčně pruhované myofibryly
–	příčné můstky
–	malá regenerační schopnost

Anatomie
Kostra
–	osifikace
–	distrogení – osifikace vaziva (u novorozenců)
–	kondrogení – osifikace chrupavky – osifikační centra
–	obličej, klenba lební, střed klíčků (klíční kosti) – jsou tvořeny osifikací vaziva, ne chrupavky

–	diafýza je kryta periostem
–	epifýzy jsou kryty hyalinní chrupavkou
1. Spojení kostí s některou pojivovou tkání
–	SYNDEZMÓZA – spojení vazivem
–	švy na lebce: korunový (kost čelní + kosti temenní), šípový (kosti temenní), lambdový (kost týlní + kosti temenní)
–	zuby v zubním lůžku
–	SYNCHONDRÓZA – spojení chrupavkou
–	spona stydká
–	připojení 1., 6., 7. žebra; 3 nepravých žeber k 7. žebru (pozn.: 2.-5. žebro jsou spojeny kloubně)
–	SYNOSTÓZA – spojení kostní tkání
–	kost křížová (z obratlů křížových)
–	chorobný srůst obratlů – kostěná akelóza
2. Spojení kostí dotykem – spojení kloubní
–	KLOUBNÍ PLOCHY
–	mívají rozdílný tvar – 1 je vypuklá (konvexní), 2. je vydutá (konkávní), jsou kryty hyalinní chrupavkou
–	KLOUBNÍ POUZDRO
–	vazivovité, upíná se po okrajích chrupavky
–	ze svrchní strany tuhé pevné vazivo, hodně kolagenních vláken, ve směru podélné osy kostí; přechází v řídké vazivo ve spodní vrstvě – cévnaté, nervová vlákna
–	kloubní maz – synovie – tvořen řídkým vazivem ve spodní vrstvě, dostává se do kloubní dutiny, zmírňuje tření kloubních ploch a zlepšuje přilnavost, zprostředkovává výživu pro chrupavku
–	KLOUBNÍ DUTINA
–	kapilární prostor se synoviální kapalinou
–	PŘÍDATNÁ/POMOCNÁ ZAŘÍZENÍ KLOUBNÍ
–	-> lepší práce a větší bezpečnost kloubu
–	kloubní vazy – silné pruhy vaziva, běží různým směrem: šikmé, zkřížené, … ; zlepšují pevnost kloubu, drží ho pohromadě, část se jich spojuje s kloubním pouzdrem zvnějšku – odtahují ho aby se neskříplo mezi kloubní plochy  
–	chrupavčité kloubní destičky – vazivová chrupavka + kolagenní vazivo
–	disky – oddělují kloub od sebe – meziobratlové ploténky
–	menisky – vyrovnávají nerovnosti, oddělují část kloubu
–	chrupavčité lemy – při okraji některých jamek kloubních
–	synoviální váčky (mukózní) – větší/menší váčky, stěna – synoviální blanka, uvnitř trochu synoviální kapaliny; zvětšují plochu vytvářející synovii, souvisí s dutinou kloubní u větších kloubů; místo menšího odporu; rozpínají se při chorobném nadbytku kapaliny
Klouby podle počtu kostí na kloubu
–	JEDNODUCHÉ
–	spojují 2 kosti; např. ramenní, loketní
–	SLOŽENÉ
–	3 a více kostí, spojeny jsou jen 2, mezi styčné plochy jsou vsunuty disky / menisky
–	např. koleno – dvě kosti + meniskus; mezi pažní a vřetenní kostí – dvě kosti + diskus
Klouby podle tvaru styčných ploch
–	KLOUB KULOVÝ – kloub. plochy jsou úseky ploch kulových; mnohoosý
–	kloub kulový omezený = kloub ořechový – jamka je větší než ½ plochy; např. kloub kyčelní
–	kloub kulový volný – jamka menší než ½ plochy; např. kloub ramenní
–	KLOUB VÁLCOVÝ 
–	kolmý na podélnou osu kosti – kloub kladkovitý (šarnýrový) – styčné plochy kladkovité – kladka a rýha; na 1. ploše je vodící hrana, na 2. vodící rýha; např. spojení loketní a pažní kosti
–	rovnoběžný s podélnou osou kosti 
–	kloub čepový – mezi 1. a 2. obratlem, spojení zubu čepovce a nosiče
–	kloub kolový – mezi hlavičkou kosti vřetenní  loketní
–	KLOUB VEJČITÝ 
–	dvěma je přidělaná lebka k nosiči (elipsoid); mezi distální (rozšířenou) epifýzou předloktí a proximální řadou zápěstních kůstek
–	KLOUB SEDLOVÝ – spojení proximální epifýzy záprstní kůstky palce s distální řadou zápěstní kůstky; kotník
–	KLOUB PLOCHÝ – mezi krčními obratly – v nich jsou menisky
Klouby podle počtu os
–	JEDNOOSÉ – čepový, kladkový, kolový, kolení
–	MNOHOOSÉ
–	dvouosé – sedlový, vejčitý, lebka na nosič
–	trojosé – kulovité